ET ÅR TIDLIGERE
En penny til de trængende.
Løb!
Undskyld.
Lykkebringende lyng.
Lykkebringende lyng, sir?
Leder De efter nogen?
- Ja, jeg... - Mr. Gray?
Velkommen til London.
Kom så.
Så er vi her. Velkommen hjem.
Jeg håber, De vil være tilfreds med det hele.
Det har ikke ændret sig, siden jeg var lille.
Må jeg kondolere? Skal jeg bringe Dem en kop te?
Tak, Victor.
London vil bringe Dem mange nye venner og nye eventyr.
- Det håber jeg da. - Det gør jeg også.
Lad mig præsentere Dem for en af vore betydeligste kunstnere.
- Basil Hallward. - Blot en skønhedens student.
- Hvad synes I? - Smukt.
Jeg har været her i to uger, og jeg har kun mødt Agathas velgører-venner.
- Du har da mødt mig. - Naturligvis.
Jeg mente ikke...
- Festerne er frygteligt kedelige. - Det har du sikkert ret i.
Jeg tænkte bare, jeg måske ville more mig.
Du almægtige.
Hvor lurvet. Kone, en drink.
Sådan. Jeg henter nogle drinks.
Find hende en mand, der behandler hende ordentligt.
Man bør elske med hende, hvis hun er smuk, og ellers med en anden.
Cigaret?
Nej tak.
En cigaret er den ypperste nydelse.
Den er udsøgt og efterlader en utilfredsstillet.
- De er Kelsos barnebarn. - Ja.
- Kendte De ham? - Jeg mødte ham en gang.
Det var nok til, at jeg jublede, da han drog sit sidste, sure suk.
Og De har arvet den gamle geds besiddelser.
Det er ikke altid skidt at være forældreløs.
En oprigtig ung mand med en smuk natur, siger Agatha.
Jeg havde forestillet mig en fregnet knægt i horrible klæder.
Jeg havde kun delvist ret.
Det kunne være værre. Gladys Allonby har klædt sig som en 14-årig, -
- siden hun blev 40. Og hvis Radley var mere hos skrædderen end i kirke, -
- ville han nok ikke ligne en skidt bundet salmebog.
Vil De ikke have en cigaret? Jeg får dem fra Cairo.
Jeg kan se, du har mødt vores charmerende vært.
- Ignorér alt, han siger. - Hvor uforskammet. Henry Wotton.
Min kone Victoria. Min tante kender De desværre.
Du kunne lære af drengens manerer.
Jeg har nogle flere gæster, du skal fornærme.
Jeg håber, vi mødes igen, mr. Gray.
Tak for cigaretten.
- Det er en tillært nydelse. - Jeg kan godt lide den.
- Jeg mente Harry. - Du skal møde nogen.
- Er du ikke træt af at kigge på mig? - Bestemt ikke.
Jo mere jeg kigger, jo mere ser jeg.
Du må da være færdig snart. Det er ikke Det Sixtinske Kapel.
Jeg sagde, du kunne kigge på i stilhed.
- Jeg vil se det. - Nej.
Jeg må ikke engang se det.
Agatha fortæller mig, Deres far var kunstner.
- Tilsyneladende. - Kelso må have været henrykt.
At hans datter faldt for en fattig kunstmaler.
- Ikke sært, de stak af. - Jeg har aldrig kendt mine forældre.
Ja, tyfus er frygteligt.
Og din mor døde i barselssengen.
- Interesser du dig for alle, du ser? - Ikke alle, jeg ser, er interessante.
Kan du ikke gå en tur, mens jeg arbejder på baggrunden?
Det skal du ikke bruge Dorian til. Vi kan begge to tage en pause.
- Lad os alle tre trække frisk luft. - Jeg kender det rette sted.
- Kom, Dorian. - Undskyld.
Kan du se, hvorfor Agatha vil hjælpe folk i Whitechapel?
- Bør vi ikke hjælpe? - Jeg vil ikke ændre noget i England.
Undtagen vejret.
Velkommen til min lille lastens hule.
Værsgo, de herrer.
- Bunden i vejret. - Nej, lad være.
En til.
Hvad med at I fylder mig dobbelt op?
Nej tak, men held og lykke i jagten på romantik.
Spred dem lidt mere, min kære.
Bare rolig. Han er læge.
Der er ingen skam i nydelse. Mennesket har trang til lykke.
Men samfundet vil have, vi er gode, og så er vi ikke lykkelige, -
- men når vi er lykkelige, er vi altid gode.
Og De vil da gerne være god og lykkelig, ikke, mr. Gray?
- Er der ikke en dyr pris at betale? - Nej, hende har alle råd til.
Jeg spurgte til eftervirkningerne på...
- På hvad? - På ens sjæl.
Ens sjæl?
Det her er min kirke.
Med denne dram sømmer jeg min sjæl fast på Djævlens alter.
Aldrig vil du møde en mere veltalende filosof ud i dårskab.
Kom, knægt. Du skal se, hvad vi har skabt.
- Er det sandt? - Han har ikke drukket sin gin.
Gå hjem og leg med din baggrund. Vi kommer snart.
Dit billede venter på dig, Dorian.
Måske skulle De tale med hende.
- Jeg vidste ikke, hun... - Vær ikke bange. Af sted.
- Jeg ved ikke, hvad... - Jeg misunder Dem.
Alt er muligt for Dem, for De har de eneste ting, der er noget værd.
Ungdom og skønhed.
Kom.
Forspildte stunder.
- Det var sikkert hendes mand. - Fornuftigt.
Folk dør af sund fornuft. En forspildt stund ad gangen.
Livet er en stund. Der er ikke noget efterliv.
Så sørg for, det altid brænder med den varmeste flamme.
Nå da, Basil.
Det er det bedste, du har malet.
Hele byen vil tale om dig. Om jer begge to.
Sig noget, knægt. Han bliver såret.
Er det virkelig sådan, jeg ser ud? Det er bare så...
- Livagtigt. - Det der er ikke liv.
Han vil altid se sådan ud.
Det vil De, mr. Gray, desværre ikke.
Med tiden vil moder natur tabe til fader Basil.
- Det flygtige er mere værd. - Nonsens.
Vi ældes og arres, fordi guderne er ondskabsfulde og hadske.
Måske skulle jeg sømme min sjæl fast til Djævlens alter.
En god handel.
- Hvad med en gin i stedet? - Alt det hokuspokus.
Endeløse besværgelser, bøger indbundet i spædbarneskind.
Indtagelse af jomfrublod. Dorian ville ikke bortsjakre sin sjæl.
Ville du vel, Dorian?
Vel?
Jo.
- Det er ganske vidunderligt, Basil. - Han var helt ukunstlet.
Penslen dansede rundt, og jeg malede blot, hvad jeg så.
Kelso ville vende sig i graven.
Han brød sig ikke om at se på mig. Han hadede mig for min mors død.
Gamle mænds grimhed er uendelig.
- Læberne. - Og øjnene.
- Du må vænne dig til at blive set på. - Det er et smukt maleri.
- Jeg mener ikke maleriet. - Mr. Gray.
- Det gik da ganske godt. - En triumf. Den første af mange.
Må jeg bemærke, at Deres mor ville være stolt af dem?
- Skal jeg fylde Deres badekar? - Det er lidt tidligt.
- Har vi noget gin? - Det mener jeg ikke.
Så kan du måske tilkalde mig en drosche.
- Prik til ham. - Det gør jeg også.
Se i hans lommer.
- Hallo. - Ja?
- Skal du have pudset styveren? - Hej, smukke.
En loge, mylord? Kun et pund. De er kun gået glip af en smule.
- Denne unge dame... - Sibyl Vane. Hun spiller Ofelia.
...forstemt og hæs som en sprukken klokke.
Og ungdomsblomstens mageløse billede lagt øde ved hans vanvid.
Ve mig.
Må jeg præsentere Theatre Royales egen Sibyl Vane, lord?
Jeg er faktisk ikke lord. Jeg ved ikke, hvorfor han kalder mig det.
- Her kommer ikke mange gentlemen. - Er det sandt?
Jeg vil anbefale dem det.
Må jeg spørge om, hvorfor De er kommet?
Jeg gik forbi teatret.
- Jeg var på værtshuset. - Det ved jeg godt.
Kan De huske det? En ven tog mig med derhen for første gang.
Jeg siger første gang, men jeg har selvfølgelig...
Jeg ville hilse på Dem, men så gik De med...
- Med Jim. - Ja.
Bestemt.
Jim.
Min bror.
Bror? Det er jo fantastisk.
Undskyld. Det var forkert af mig. Undskyld ulejligheden, miss Vane.
Vent.
Der er noget, De ikke har fortalt mig.
Ja, selvfølgelig. Om forladelse.
Ofelia er en krævende rolle, -
- og Deres optræden var ulastelig.
Uforlignelig, faktisk.
Faktisk er De uforlignelig.
Og da jeg så Dem på scenen, -
- og endnu mere nu, hvor jeg står her foran Dem, -
- bliver jeg stum og ydmyg i Deres strålende skønhed.
Jeg mente Deres navn.
De sagde ikke, hvad De hedder.
Hvor mange andre piger, tager De med hertil?
Hundreder. Tusinder.
- Det må i hvert fald være dusinvis. - Nej.
- Bare sig sandheden. - Der er kun Dem.
Der er kun Dem.
- Hvad er dit forhold til hende pigen? - Vær dog lidt respektfuld.
Sådan er det ikke. Sibyl er hellig for mig.
Kun det hellige er værd at skænde.
Folk frygter deres egen lidenskab.
- Det gør jeg ikke. - Jo da. Vi bliver opdraget til frygt.
Gudfrygtighed, eller endnu værre, frygt for en skandale.
Vi bliver opdraget til at leve i frygtsom selvfornægtelse.
Enhver lyst, der undertrykkes, forvandler sig til en gift.
Du får ham til at ønske, han aldrig havde nævnt pigen.
Der mangler noget.
Tak, Harry.
Jeg har tilladt mig at fylde den med min tobaksblanding.
Åh, Dorian. Den er smuk.
Jeg tænkte, den ville klæde dig.
Jeg må hellere gå. Jim bliver bekymret.
Naturligvis.
Eller vi kunne...
Jeg mener...
Du kunne blive.
Her.
Med mig. Vi bør ikke være bange for, hvad vi føler.
Jeg har set, hvad der sker med andre piger, der giver sig hen.
Jeg elsker dig.
Tilgiv mig. Jeg mente ikke...
Du er alt, hvad jeg ønsker mig i livet.
Knægt!
- Du får måske et ar. - Det vil ikke være det første.
Min ryg.
Hvilke ar?
Du er perfekt.
- Forlovet? - Er det ikke vidunderligt?
- I skulle have det at vide først. - Tillykke, Dorian.
- Hvordan friede du? - Jeg friede ikke formelt set.
Jeg sagde, jeg elskede hende, og hun sagde, hun ville være min kone.
Kvinder er så dejligt praktiske.
- Vil I se hende optræde i aften? - Jeg er desværre optaget.
Vi skal til Burdons.
Sig til Burdon, jeg taler med ham i morgen. Praj en drosche, Dorian.
Jeg elsker skuespil. Det er mere virkeligt end livet selv.
- Jeg håber, du er tilfreds. - Alle oplevelser har værdi.
Og ægteskab er bestemt en oplevelse.
Ingen finder det morsomt, Henry.
Jeg taler med ham.
Folk brød sig ikke om det. Særligt ikke Basil.
Måske burde Basil selv være lidt mere frygtløs.
Jeg tænkte, vi kunne stoppe et sted på vej til teatret.
Jeg har også nyt.
- Min kone er med barn. - Tillykke.
Vær nu ikke tåbelig. Det er begyndelsen til enden.
Lad mig nu bare...
- Harry. - Alan.
Endelig skal du fjase.
Kom, de damer.
Hvor skønt.
Drik.
Det varer ikke længe, før du er lænket til barnevognen.
- Det tror jeg nu ikke. - Vor ven skal giftes.
Men vi har ikke haft chancen for at vinde dit hjerte.
Farvel til ungdommen.
Nej.
- Ved Victoria, at du kommer her? - Ægteskabet har én charme.
Det nødvendiggør bedrag.
- Måske er min samvittighed stærkere. - Det er et pænt ord for fejhed.
Ingen civiliseret mand fortryder noget, han har nydt at gøre.
Forstår du? Den eneste måde at overvinde fristelsen på -
- er ved at give efter for den.
Søg altid efter nye oplevelser, Dorian.
Kom. Følg med ovenpå.
- Nægt dig selv intet. - Kom.
- Ingen behøver få det at vide. - Kom med.
Fornøjelsen er på min side. Jeg har hørt så meget om Dem.
- I lige måde. Nød I forestillingen? - Vi kom desværre lidt sent.
- Hvor var I? - På klubben.
Vi fejrede de gode nyheder. Tillykke.
- Og Harry skal være far. - Hvor vidunderligt.
- Ganske. - Bunden i vejret.
- De vil sikkert også gerne have børn. - Meget gerne.
Ikke så snart.
- Godnat. - Godnat, Charlie.
- Vi er da lidt vel unge. - Er vi?
- Måske skulle jeg gå. Godaften. - Godaften.
- Vi ses i morgen, Harry. - Det er jeg sikker på.
Der er intet hastværk.
Du lyder anderledes.
Overhovedet ikke.
- Var I i klubben hele aftenen? - Ja.
Han lyver bedre, end du gør.
Hvad?
- Jeg sagde bare, det gik hurtigt. - Jeg gav mig hen til dig.
Jeg troede, du elskede mig. Jeg vil ikke være en af dine horer.
Måske bør jeg gå.
Du må ikke lade ham gøre det her, Dorian.
- Det har intet med Harry at gøre. - Du sagde, du elskede mig.
Dorian, vær nu rar...
Jeg elsker dig.
Hvordan var forestillingen i går?
Beklager...
Tag noget at drikke. Jeg kan præsentere dig for kunstneren senere.
Gift Dem aldrig, mr. Gray.
Kun sådan kan man beholde sine illusioner.
Op med humøret. Du ligner en slagen svans.
Du kommer til at elske igen. Og igen. Har du en cigaret?
Naturligvis.
Frygt det ikke, Dorian. Verden er din.
For en tid.
- Victor, kan du hente en flaske...? - Hvad som helst.
- Hvad er der i vejen? - De har en gæst. En mr. Vane.
- Han virker ophidset. - Vi venter i biblioteket.
Victor, flasken.
Hvad skylder jeg æren, Jim?
Kan jeg byde på noget?
Jeg vil ikke have den her i mit hjem.
Det, der skete med Sibyl, var uheldigt.
Den var en gave, og hun bør be... Den er beskidt.
Hun havde den på, da de trak hende op fra floden.
Hvorfor skulle hun...?
Hun kan da ikke...
Jeg vil have, du skal vide, hun elskede dig.
Hun ville have børn med dig, og du dræbte hende.
Op med dig!
Er alt i orden? Lad mig hjælpe Dem op.
- Sibyl er død. - Godnat, de damer.
Rejs dig op.
Vi kan ikke lade galninge true anstændige folk i deres eget hjem.
Alan behandler den slags afvigere på Broadmoor.
De vil se, Mr. Gray ikke har nogen forbindelse til dette.
Kom så med.
Det var ikke din skyld, Dorian.
- Kelso sagde, jeg var Døden. - Han tog fejl.
Salome, Harry.
Du vrøvler.
Jeg forvandler kærlighed til død.
Død.
Kelso var en bitter mand, og han er død nu.
Det ligger i det forgangne.
Alle oplevelser har en værdi. Du må se det her, som det er.
En usædvanlig oplevelse.
- Så hjerteløs må man ikke være. - Du må sætte det her i perspektiv.
De fleste har ikke styrken til at hæve sig over livets lidelser.
At beherske sine følelser, -
- at nyde dem, -
- kræver viljestyrke. Alan efterlod det her til dig.
Drik. Det er lægens ordre.
Jeg må hellere gå.
- Jeg besøger dig i morgen. - Tak, Harry.
Du er viljestærk, Dorian. Det så jeg med det samme.
Det gør mig så ondt.
Er der noget, jeg kan gøre for dig?
Det er yderst venligt af dig.
Kommer du til Radleys bal?
Hvor er mit maleri?
Lyset var for stærkt herinde.
Lyset var perfekt. Hvad har du gjort af det?
Et passende sted. Jeg vil ikke vise det til nogen.
Det betyder for meget.
Jeg kunne slå det her hen som sorg, hvis du så ud til at være i sorg.
Jeg var slagen, men det ligger jo i det forgangne.
Alle oplevelser har en værdi. Et glas?
Du bør ikke tro på alt, Harry siger.
Det gør han ikke selv.
Er det ikke horribelt? Radley triumferer, mens hans kone -
- sætter deres datter til skue som en gris, der snuser efter ægtemænd.
Stakkels Celia.
Spændt ind i den dækkeserviet for at blive gjort til en kretiners slave.
Lad os gøre dem helvede hedt.
- Må jeg præsentere mig selv? - Jeg ved, hvem De er, mr. Gray.
Så lad mig lykønske Dem med Deres indtræden i de sociale cirkler.
- En skål? - For hvad?
Beruselse.
- Der kommer hun. - Hvem?
Celia?
- Celia? - Er der noget galt, lady Radley?
Jeg kan ikke finde min datter og heller ikke mr. Gray.
Måske er de i haven? Den er smukt anlagt.
Tillad mig at foreslå noget andet.
Er der noget galt?
- Hvor er min datter, dit udyr? - Jeg måtte pleje mine klæder.
Lord Radleys gode bourgogne blev spildt på min manchet.
Mr. Gray, jeg...
- Lord Henry lod mig forstå... - En misforståelse.
Ingen behøver vide noget om det.
Det er venligt af Dem. Tak.
Det må være svært.
At se Deres datter blive voksen.
Det får Dem til at længes efter Deres egen ungdom.
Tilgiv mig, -
- men De er smuk.
Mr. Gray. Hvor upassende.
Hvor kom vi fra?
- Hvad griner De for, Gray? - Harry har tabt et væddemål.
Ud med sproget. Vi spiller alle sammen her.
Et spil kvit eller dobbelt.
De bedste spillere ved, at der er grænser.
Der er ingen grænser.
Dorian, denne fest er din bedste.
Man må dulme ældningens smerte.
- Bed min mand om at arte sig. - Jeg synes, han er storartet.
Jeg hører, du skal udstille.
Ja. I Paris. Jeg ville spørge dig om noget, Dorian.
Jeg vil gerne bruge portrættet af dig som hovedværk.
Ja, det maleri er så skønt. Hvad blev der af det?
Jeg har ikke set det længe.
- Dorian passer godt på det. - Det gør jeg.
Desværre, Basil, men det står mig for kært.
Jeg vil ikke have, det forlader huset.
- Om forladelse. - Ville du tale med mig?
Det er mit bedste værk, og jeg ville sætte stor pris på...
Den største gave, man kan give.
Faktisk...
Faktisk ville jeg ønske, jeg kunne fortælle dig, hvor stor en gave.
Så er det vel ikke så urimeligt at bede om at låne det lidt?
Jeg ved ikke, om jeg har udtrykt min taknemmelighed.
Jeg tror ikke...
Jeg har nøglen til dit hjerte.
Du rører den ikke! Nogensinde!
Han er ung.
Men han var ikke grusom, før han mødte dig.
Det er mit.
Nå, det er dig.
- Jeg troede, du var gået hjem. - Jeg gik en tur.
- Jeg er på vej i seng. Alle er gået. - Det er ikke dem, jeg vil tale med.
Er det sandt?
Vent. Vent.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde.
Hvor foruroligende.
- Du skræmte den stakkels dreng. - Han kom sig over det.
Fortæller du dig selv det samme om Celia Radley?
Hendes ulykke gør mig ondt, men synes du virkelig, det er min skyld?
Nå jeg ser på dig, er det umuligt for mig at forestille mig det.
Selv om jeg ved, du behandler folk skidt. Selv mig.
Jeg beder dig om at låne mig mit eget maleri.
- Er det det, det handler om? - Det handler om meget mere!
Hvad blev der af den Dorian Gray, jeg malede?
Du forstår det ikke.
Jeg vil altid være den Dorian.
Kan jeg stole på dig, Basil?
Vil du se, hvorfor du aldrig kan udstille maleriet?
Hvad er der i vejen?
- Kan du ikke genkende mig? - Hvad har du...?
Det der... Det er ikke...
Vi skabte noget smukt sammen.
Det er et mirakel.
Se på mig.
På grund af dit maleri, -
- vil dette ansigt aldrig ældes.
Aldrig arres.
Kan du forestille dig at kunne gøre alt, hvad man vil?
At kunne udleve sine lyster, mens verden ser beundrende på?
Det er ikke dig. Vi kan gøre en ende på det.
Basil, lad nu være.
Kan du ikke forstå, at vi må ødelægge det? Dorian, jeg vil hjælpe dig.
Vi finder en præst eller en sjælesørger.
Du har godhed i hjertet. Jeg har set det.
Du er ikke den djævel.
Jeg er en gud.
Godaften.
Har De brug for hjælp?
Det er venligt af Dem.
Kom så.
Vær forsigtig. Kør.
Goddag, lady Victoria.
Jeg kom for at byde Harry på frokost på Scott's. Vil du gå med?
Dorian, du har ikke hørt det.
De har fundet Basil død i floden.
"Du er skæbnens slave.
Tilfældets, kongers og desperate mænds slave.
Du dvæler for edder, krig og sygdom.
Valmuer og forbandelser kan også stede os til hvile.
Omend du bliver slagen, -
- skal du stige op.
Efter en kort søvn, vågner vi alle for evigt.
Og døden skal ikke findes længere.
Død...
...du skal dø."
Farvel, kære Basil.
- Jeg talte med politiet igen. - Har idioterne gjort fremskridt?
De tror, det var en trækkerdreng fra Shadwell.
Så vil Basils navn blive trukket gennem sølet.
Jeg har lyst til at rejse, Harry. Måske skulle du tage med.
- Hvor skal du hen? - Overalt. Jeg rejser i morgen.
Midt i alt det her?
Jeg fik engang et godt råd.
Om at sætte tingene i perspektiv. Kom med.
Barnet er nært forestående.
Fortæl mig det hele.
Det gør jeg altid.
Jeg har besøgt døde nationers gravhvælvinge -
- fyldt med vilde stammer.
Jeg føler hvert øjebliks strålende glans. Tilværelsens pragt.
... skarp som en knivsæg. Denne desperate vilje til at se. Røre.
Kære Harry. Du lærte mig, at livet må brænde med den varmeste flamme.
Lyset fra den blænder mig ikke. Ej heller brænder dens varme mig.
Jeg er flammen, Harry. Jeg er flammen.
Så er vi her, mester.
... de siger det så charmerende. Det er kødets sejr over sindet.
Her er jeg så.
Dorian, du ser så...
Så...
Han ser strålende ud.
Vi har hørt så mange historier.
Jeg er bange for, at de alle sammen er fuldstændig...
...sande.
Velkommen tilbage. Champagne?
Min savnede æresgæst.
Jeg kommer.
Må jeg kondolere?
Jeg hørte den samme sætning igen og igen.
"Naturlige årsager."
Naturen har meget at bøde for.
Hun så frem til livet som fraskilt.
Og stakkels Basil.
Hvis vi betalte politiet for hver opklaret sag, ville vi spare meget.
Da der ikke kom flere breve, frygtede jeg det værste, men her er du jo.
Sig mig... Hvorfor er du egentlig kommet tilbage?
- Jeg er træt. - Du ser ikke sådan ud.
Du har ikke ret til at være melankolsk. Dit liv er skønt.
Du har drukket af alle livets kar, og det har ikke skæmmet dig.
Kan du huske, da jeg kom til London?
Jeg havde det så...
Det var gode tider.
Dorian, jeg ved, hvorfor du har mistet appetitten på livet.
Du har været væk fra mig for længe. Vi må ud og more os.
Indtage hele byen, som vi plejede.
- Jeg har savnet dig, Harry. - Jeg må spørge dig om noget.
Hvad er din hemmelighed?
Hvis jeg fortalte dig det, ville jeg blive nødt til at slå dig ihjel.
- Du har det stadig, kan jeg se. - Fra Cairo.
Hvor ellers?
Smil.
Emily.
Må jeg?
Forstyrrer jeg jer i at mindes?
Det bedste ved det forgangne er, at det er forgået.
Jeg håber ikke, De også er en gammel kyniker.
Hvad er der at tro på?
Vores udvikling.
Jeg ser kun forfald.
- Religion? - Troens moderne afløser.
- Kunst? - Et onde.
- Kærlighed? - En illusion.
I sabler begge to verden ned.
Tak for cigaretten.
- Usædvanlig kvinde. - Det burde hun være.
Hun er min datter.
Dorian.
Dorian, det er jo dig.
Mr., giv os en penny.
Mr., en penny for Guy.
- Har De været i krig? - Jeg er for gammel.
Giv lidt til en dram.
Rejs dig op.
Dig...
Dorian Gray. Jeg vidste, du ville komme tilbage.
- Vent. - Jeg har ventet så mange år.
- Vent. Hvor mange år? - Ikke flere.
Se på mit ansigt.
Jeg er knap 20 år.
Det var som...
Jeg kender ikke denne... denne Dorian Gray.
De er ikke rask.
Hospitalet.
De gjorde mig ondt.
Sig til ham, at jeg kommer efter ham.
En gæst.
- Hvad skylder jeg æren? - Vil De spise frokost med mig?
- Jeg tror ikke... - Jeg har lavet en madkurv.
Ja, men jeg er bange for, at jeg hellere vil blive hjemme.
- Det bliver regnvejr. - Sig mig, mr. Gray.
Skal De altid være så kynisk?
Se opad.
- Jeg bryder mig ikke om det der. - Lad mig nu bare.
- Har de haft denne hobby længe? - Nej. Det er en gave fra min far.
Jeg måtte til gengæld love ikke at lænke mig til flere rækværker.
Jeg er suffragette. Synes De ikke, kvinder bør gives stemmeret?
Jeg mener, kvinder bør få alt, de ikke kan tage på om aftenen.
Sikke et tab for fronten, De er.
Tænk på alle de tyskere, De kunne sable ned med Deres epigrammer.
- Undskyld, hvis jeg fornærmer Dem. - Nej, der skal mere til.
Så må jeg ydmygt fordoble min indsats.
Gad vide om det er sandt, det, man siger om Dem.
At De under den charmerende overflade er ganske hjerteløs.
- Siges det, jeg er charmerende? - At De har viet livet til nydelse.
Det kan tydeligvis anbefales.
Hvis jeg ser så godt ud om 25 år, så vil jeg være lykkelig.
Nydelse er noget helt andet end lykke.
Jeg mener, nogle ting er mere værd, fordi de ikke varer ved.
Mr. Gray.
Jeg tror, jeg kender Deres hemmelighed.
De har jo et hjerte.
Dem, som dykker ned under overfladen, udsætter sig for fare.
Hvor skræmmende.
Måske vil jeg lade Dem køre mig en anden gang, mr. Gray.
Så jeg ser Dem på Toynbee Hall i aften?
Indtil da.
Alice.
Jeg vil kravle gennem kloakkerne, før jeg lader min datter komme ham nær.
Hvilken uhellig kraft har givet en ynglings ansigt til sådan en mand?
Kom så, min kære.
Det er unaturligt.
Lad ham spille.
Man skulle tro, De skammede Dem over at blive set med mig.
- Hvad var det, der skete? - Hvad mener De?
De så noget.
De tager fejl.
Aldrig igen...
Det er bedst, vi ikke bliver set sammen.
- Bedst for hvem? - Folk vil tale ondt om Dem.
Det bekymrer mig ikke.
Det bør det.
Sandheden er, at jeg har gjort forfærdelige ting.
Mit liv har været fyldt med uhyrligt fordærv.
Og der er en pris, der skal betales.
Jeg vil ikke lade nogen gøre Dem noget ondt.
Vi bør aldrig mødes igen.
Jeg sagde jo, det var ham. Pas på.
Jeg kommer efter dig, Dorian Gray.
Svin!
ROTTEFÆNGER
Foragteligt.
Godaften. Mr. Harcourt her mener, der er rotter på loftet her.
- Jeg har ikke nøglen. - Ud af mit hus.
Men mr. Gray...
Også dig.
Med al respekt... Jeg har været hos Deres familie i to generationer.
Jeg sender dine ejendele senere.
Jeg vil sættes fri.
Jeg vil være ny.
Ren.
Jeg vil være god.
Jeg bønfalder Dem. De må hjælpe mig.
Hvis De angrer, er Gud trofast og retfærdig.
Bekend Deres synder.
Bekend...
Dette er ikke mit sande ansigt.
Hvis De kunne se min sjæl...
- Kun Gud kan se vores sjæl. - Jeg har set min sjæl.
Jeg kan vise Dem den.
Den er rådden.
Den stinker.
Den er giftig.
Hjælp mig.
Dø.
Undskyld.
Mr. Gray.
Miss Wotton.
Undskyld, jeg forstyrrer så sent.
De ryster. Sæt Dem her ved kaminen.
Jeg vil fortælle Dem...
Jeg vil fortælle Dem det hele.
Hvad er der?
De skal vide...
...hvad jeg er.
Bare rolig.
Harry.
- Godmorgen. - Har I sovet godt?
Mr. Gray havde brug for en ven.
Vil du bede mrs. Williams lave morgenmad til mig?
Naturligvis.
Så ung.
Verden er hendes.
- Harry, jeg... - Hvor vover du?
- Hun er min datter. - Jeg har forandret mig.
Du har forandret dig? Du forandrer dig jo ikke, Dorian.
Hvorfor ikke det?
Du er min ældste ven.
Du er naturstridig. Hold dig fra hende.
- Jeg... - Hold dig fra hende!
Mr. Gray.
Jeg bør undskylde på min fars vegne.
De ville fortælle mig noget i nat.
- Dorian. - Jeg vil begynde forfra.
Langt væk fra alting, der er her.
Jeg forstår.
Alt undtagen dig.
Dorian.
Ja.
Er du sikker på, at du vil det her?
Det er dig, jeg vil have.
Så vidt jeg husker, gemte mr. Gray det på loftet. Det skulle beskyttes.
Hvilke hemmeligheder gemmer den her?
Ingen behøver vide noget.
Emily! Emily.
Hvad skal det her betyde?
Du må ikke komme herop.
Vær nu rar. Aldrig.
Giv mig nøglen, Emily.
- Hvad er der derinde? - Giv mig nøglen!
Hvad er der derinde?
Jeg bønfalder dig.
Det skal med os til New York.
Jeg pakker det selv ind, men bed nogle folk bære det ned.
Tak.
Huset vil blive solgt til en god pris.
Efterlader De nogle af møblerne?
Dem alle.
Jeg tror, han vil slutte fred.
Vi må lade tvivlen komme ham til gode.
Jeg kunne ikke lade jer tage til det kontinent uden at sige farvel.
Kom.
Jeg hører, I sejler ved daggry.
Hvor romantisk. At være ung igen.
Det kan nemt klares. Husker du nogle fejl, du begik?
Mange. Meget tydeligt.
Så begå dem igen. Så får du din ungdom igen.
Eller du kan bortsjakre din sjæl.
Er alt i orden, min kære?
Hvor klodset af mig.
Vil du have mig undskyldt?
- Har du set Harry? - Nej.
Men se, hvad han har fundet frem.
Du har aldrig fortalt mig om det maleri af dig. Hvor er det?
- Jeg vil se det. - Se hvad?
- Basils maleri. - Det er for længst forgået.
Jeg har aldrig kunnet lide det.
Vis mig det.
Det er et gammelt portræt af min bedstefar.
Vis mig det.
Vil du virkelig slå mig ihjel?
Du lærte mig, at man kan beherske sine følelser.
Men det kan jeg ikke.
Jeg kan ikke lade være med at elske din datter højere end noget andet.
Og jeg kan ikke lade være med at sætte pris på vores venskab.
Vil du ikke nok lade være med at gøre det her?
Det er bare gammelt flitterstads. Skal vi ikke gå tilbage til selskabet?
- Hvad er du for en? - Jeg er, som du har skabt mig.
Jeg levede, som du prædikede, men ikke turde gøre selv.
Jeg er alt det, du er bange for at være.
Men jeg prøvede...
Jeg prøvede...
...virkelig at blive et bedre menneske.
Undskyld.
Kelso havde ret. Du er Døden.
Nej, Harry!
- Kom med. Kom med! - Hvor er Dorian?
- Emily, efterlad ham. - Nej.
Giv mig nøglen. Giv mig nøglen.
Hvad er der derinde? Hvad er der?
- Du har hele mit hjerte, Emily. - Efterlad ham her.
Hele mit hjerte.
Emily, jeg bønfalder dig.
Jeg er stadig hendes far, Agatha.
Jeg beder dig bare fortælle hende...
...at jeg savner hende, og hun altid vil have et hjem her.
Måske vil hun en dag høre efter.
Stakkels dreng.
Hvem kan holde ud at se på dig nu?
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2010